Kjære lesere.
Dette er en uanstendig, liten fortelling, hentet fra historien.
Utbrodert, ja. Men den kommer garantert til å stimulere sansene.
Historien om Mademoiselle Renard, en henførende ung aristokrat-
-hvis seksuelle tilbøyeligheter omfattet alt fra yndig til dyrisk.
Hvem drømmer ikke om å gi etter for hver rykning av lyst-
-for å få tilfredsstilt et underernært begjær?
Mlle Renards adelige byrd gjorde det mulig å få oppfylt ønsket.
Påføre smerte og nytelse med samme iver.
Helt til hun en dag...
...befant seg i hendene på en mann som var like pervers som henne.
En mann hvis kjennskap til smerte overgikk hennes egen.
Så lett, kjære leser...
...man forvandles fra rovdyr...
... til bytte.
Og så lett nytelse tas fra noen...
...og gis til andre.
Sengetøyet deres, takk.
Charenton asyl. Mange år senere.
Slutt med det der. Ut med dere!
Sengetøyet deres, takk.
Det er meg.
Forsiktig. Blekket er ikke tørt.
Skynd deg!
Er det du, Maddy?
Ja, mor. Her får du de skitne.
Jeg skal bare henge de blekede lakenene til tørk.
Skal du ikke hjelpe oss?
Bouchun!
Oppfør deg pent.
Vær så god. Det siste kapitlet.
Monsieur Masse vil ha mer. Det er tre presser i gang. Alt rives vekk.
-Jeg skal hilse og si det. -Du skal få en andel når den er solgt.
Jeg venter.
En dag forteller du kanskje hva du heter.
Kysten er klar.
Marki de Sade, Justine, siste utgave.
Rett fra trykkeriet. Justine. Marki de Sade.
"Denne fortellingen handler om en nymfe ved navn Justine.
Den vakreste møy som noen gang har gått i kloster.
Med en kropp så fast og moden at det var en synd å overgi den til Gud.
En morgen la biskopen sin hånd på låret hennes.
"Hellige fader! " ropte hun.
"Jeg har kommet for å bekjenne mine synder, ikke begå dem på nytt. "
Uberørt av dette la den gamle presten henne over sitt kne-
-løftet hennes skjørt høyt over hoftene hennes-
-og blottet hennes lyserøde bak.
Der, i kløften mellom rumpeballene hennes-
-satt en rødmende rosenknopp-
-som tigget om å bli...plukket.
Før Justine kom seg løs fra grepet-
-tok denne ugudelige mann en oblat-
-vår Herre Jesu Kristi egen kropp-
-og plasserte den over jentas skjelvende åpning. "
Må jeg, Deres Majestet?
"Biskopen frigjorde sin manndom under kappen, mumlet en bønn på latin-
-og støtte den inn i henne med stor kraft. "
Romanens uanstendige tema og overmodne stil-
-viser at det er et verk av marki de Sade. Han skriver på et dårehus.
Det holder. Beslaglegg alle eksemplarer!
Vi brenner dem utenfor palasset, i alles åsyn.
Når det gjelder forfatteren... Skyt ham.
En liten advarsel, sir...
Vi husker alle hvordan det gikk med Robespierre, Danton og Marat.
Henretter De markien, kan historien anse også Dem som en despot.
-Jeg er jo historien. -Selvsagt, Deres Majestet.
Likevel... Gjør De marki de Sade frisk-
-har De klart noe som utallige leger og prester har mislyktes med.
Ingen kan klandre Napoleon for å ha fått en mann til å ta til vettet.
La meg foreslå en vurdering ved asylet i Charenton-
-av den beryktede pasienten deres. Jeg har en perfekt kandidat.
Dr. Royer-Collard, den framstående psykiateren.
En mann med sterk moral, ulastelig karakter og jernvilje.
Mine kolleger har kalt meg gammeldags og barbarisk.
Her på Hôtel Dieu foretrekker vi en aggressiv behandling.
Jeg søker verken popularitet eller berømmelse. Jeg har et høyere kall:
Å ta Guds små feilgrep, og dem Han har forlatt-
-og forme dem med samme kraft og strenghet-
-som man bruker for å temme en villhund eller en hingst.
Det ser kanskje ikke så vakkert ut, men det ligger barmhjertighet bak.
Et par måneder til, så er han frisk.
Keiseren håper De kan ta med Deres ekspertise til Charenton asyl.
Charenton? Bestyreren der er vel ganske godt likt?
Han er ung og idealistisk. De må være diplomatisk.
Vet De hvordan jeg definerer idealisme, monsieur Delbené?
Ungdommens siste luksus.
Vi kan ikke bare kopiere ordene. Det er viktig at vi vet hva de betyr.
Augustin forteller at engler og demoner vandrer blant oss-
-og at de iblant inntar et menneskes sjel.
Hvordan kan vi da vite hvem som er god og hvem som er ond?
Det kan vi ikke.
Alt vi kan gjøre, er å motvirke forfallet i oss selv.
Vil du øve deg på å lese høyt for meg i kveld?
"Så løftet professoren Colombes skjørt høyt over hennes midje.
"La meg undervise deg", sa han, "i kjærlighetens kunst".
Så dro han hennes ma...melukker ned til under knærne hennes.
Og der, midt mellom beina hennes-
-lyserød som en tulipan og glatt som en ål... "
Vi burde ikke lese de motbydelige historiene hans.
Ingen tvinger deg til å høre på.
"Han betraktet venusberget hennes...
...hennes lingule fitte, Guds blinkende øye. "
Du har vært inne hos ham, hva?
-Et par ganger. -Han sliper tennene med et bryne.
-Han er forfatter, ikke galning. -Så hvorfor er han her?
Drap.
Det er ikke sant!
Han skriver så onde bøker at en mann drepte kona si etter å ha lest dem.
-Og to unge mødre aborterte. -Det er det samme som drap.
Om dere baktaler ham, fortjener dere ikke å høre historiene hans.
Hun er forelsket i ham. Det tror jeg.
Det er ikke markien hun er forelsket i. Ikke sant?
De har ingen rett til å la noen overvåke Deres arbeid.
Jeg jobber for Dem. Jeg tar ikke ordrer fra en fremmed.
Ta det med ro, Valcour. Det er bare administrativt.
Ikke spis opp malingen, Pascal.
Bravo, Dauphin. Er det ikke bedre å male en brann enn å starte en?
-Jo. -Glimrende.
Rent sengetøy!
-Jeg er sugen på et skikkelig besøk. -Ikke gjør det.
Kom igjen, du har nøkkel. Stikk den inn i mitt lille hull.
Marki?
Hvor ble det av Dem?
Marki?
Nå? Skremte jeg deg?
Skremte meg? Ikke tøys. Jeg er dobbelt så rask som Dem.
-De vil vel høre om Deres dumme bok? -Hva med den?
Den solgte som bare pokker!
Så begynte de å brenne den.
Det er faren ved å skrive så opphissende prosa.
Om bare disse myntene kunne gitt tilgang til dine øvrige evner også...
-Jeg vil ha noe annet fra Dem. -Du har alt stjålet mitt hjerte...
...samt et annet viktig organ sør for ekvator.
Forleggeren Deres ønsker enda et manuskript.
Da har jeg den rette historien.
Inspirert av disse omgivelsene.
Den sørgelige beretningen om en ung, jomfruelig vaskepike.
Elsket på avdelingen for sinnssyke forbrytere.
-Er den svært voldelig? -Garantert.
-Fryktelig erotisk? -Djevelsk.
Men den har en pris.
Ett kyss for hver side.
Kan jeg gi slengkyss?
Prisen, min kokette, er like fast...som jeg.
Fy da! De snakker som De skriver.
Hva er vi i dag, Cleante? Dompap eller nattergal?
-Det fins bare én fugleart på asyler. -Ikke si det...
Dårefink.
Beklager. Jeg har hørt den før.
Jammen en lang historie...
Høydepunktet har en høyere pris. Du må sitte på kneet mitt.
De krever mye av Deres lesere.
Fortellingens gripende slutt koster enda mer.
-Hva da? -Møydommen din.
Så må du sy den sammen igjen-
-og komme tilbake, så jeg kan ta dyden din igjen.
Enkelte ting hører hjemme på papiret! Andre i virkeligheten.
Bare en dåre blander sammen sånt.
Mademoiselle LeClerc...
De kom i grevens tid.
Den gamle bukken glemte seg. Han tok meg for å være en romanfigur.
-Madeleine... -Ja, abbed.
Neste gang du vil besøke markien-
-kan du kanskje skrifte i stedet.
En skvett vin, abbed?
-Klokken er ikke engang tolv. -Samtalen, lik visse organer...
...glir alltid bedre når den smøres.
Dette er en sjelden årgang fra en obskur landsby i Bordeaux.
Istedenfor å tråkke på druene, legger de frukten på en bruds mage-
-og høster dens safter idet den unge mannen styrer sitt fartøy i havn.
En smak av fyldig kropp. Bare en anelse lidderlig.
Drikk ut!
Det er fra vår egen kjeller. Jeg gjenkjenner smaken.
Jeg burde ha sagt at det var Kristi blod. Det ville De trodd på.
Vi behandler Dem godt her, syns De ikke?
Fjærseng i stedet for halmmatte.
Et antikt skrivebord fra Lacoste. Pennefjær til en hel struts.
Ja, ja, ja, det er sant. Dere skjemmer meg bort.
Til gjengjeld ber vi om at De følger reglene.
-De vet at De ikke får ta imot besøk. -Jeg har Dem på besøk.
Jeg er ikke en vakker ung kandidat, rede til å bli forledet.
Ikke vær så sikker på det.
Grip pennen Deres.
Og fest Deres syndige tanker til papiret.
Da vil De kanskje ikke bli så påvirket av dem.
Jeg skal fylle side etter side, min kjerub.
Jeg lover.
Vi er framme, doktor. Stig forsiktig ned.
God dag, sir. Vi har ventet Dem.
Bra. Meget bra.
Dr. Royer-Collard, velkommen til Charenton.
Det føles kanskje ubehagelig, min venn. Men det trenger det ikke å bli.
Jeg skal bare overvåke Deres arbeid. Forstår De?
-Selvsagt. -Det er bare en formalitet.
De er vitenskapsmann-
-og jeg tjener Gud. Vi kan begge ha noe å tilføre Charenton.
Jeg trenger et kontor til tingene mine.
Bare et spørsmål... Hvorfor har keiseren fattet interesse for min...
...vår virksomhet?
Han ser ut til å ha festet seg ved en av Deres pasienter.
Jeg hører at han praktiserer de misgjerninger han omtaler i sine verk.
Ikke her. Han begikk noen feiltrinn i sin ungdom.
Feiltrinn? Abbed... jeg har lest sykdomshistorien hans.
16 år gammel voldtok han ei jente med et krusifiks.
Etter et halvt år i fengsel, mishandlet han en prostituert.
Han skar henne med et barberblad og helte smeltet voks på sårene.
Døm ham etter hans framskritt her, ikke etter hans rykte.
Jeg kan ikke fortsette slik. Hvorfor rammer dette meg?
En gang til, mine herrer.
Jeg er en enkel skomaker Det har jeg alltid vært
Og med en sko jeg spør deg nå Kan jeg deg til kone få?
Et grusomt skuespill. En varig kvise på litteraturens ansikt.
Til å tørke seg i ræva med. Men dere trenger ikke å gjøre det verre!
Si replikkene med innlevelse, min gode skomaker. Som en skuespiller.
-Jeg er surmaget, ikke skuespiller. -Forfør henne, din klossmajor!
Han har gjort stor lykke med vårt lille teater.
Salen er som regel fullsatt. Det har også en terapeutisk verdi.
Å drive maskerade med kretinere er et symptom, ikke et botemiddel.
Homo perversio, en art som trives i fangenskap.
-Dr. Royer-Collard. Han er her... -Som rådgiver.
Velkommen til vårt enkle dårehus. De vil nok finne Dem til rette.
Hvorfor er han hos Dem og ikke i et ordentlig fengsel?
-Det er hans kones ønske. -Hans kone?
Heller en sinnssyk make enn en kriminell.
Har han aldri forsøkt å rømme?
En så beryktet mann? Han ville blitt tatt samme dag.
Dessuten har han alt han trenger her.
Et bibliotek med kvalitetslitteratur, musikkundervisning, akvarellmaling.
Hvilken virkning har alt dette hatt på psyken hans?
Han har sluttet å rope og spytte.
Han har sluttet å spotte vaktene og antaste medpasienter.
-Og hans...forfatterskap? -Det, ja...
Det bidrar til å gjøre ham friskere. Det renser hans forgiftede sinn.
-Bør verket utgis? -Slik at folk kan kjøpe det?
Absolutt ikke. Det bør ikke komme på trykk.
Hele Frankrike forferdes over boken, men De kjenner ikke til den?
Bring markien til taushet, ellers stenger keiseren Charenton.
Ste..? Han er jo én av 200 pasienter!
La ham prøve min beroligende stol, eller årelat ham med igler.
Eller pisk ham.
Så han lærer å frykte straff-
-i stedet for å etterstrebe dydighet i seg selv?
La meg snakke med markien selv. Charenton er livsverket mitt.
Jeg er ikke hjerteløs. Men boken er et hån mot enhver anstendig person.
Kan De garantere at dette ikke gjentar seg?
Det har De mitt ord på.
-Hva er i veien? -Markien.
Han har satt oss i forlegenhet overfor selveste Napoleon.
-Hva har han gjort? -Han har smuglet ut manuskript.
Har han?
Jeg er altfor godtroende.
Dette er en fullkommen og total... skuffelse.
Ja, det er det. Billig papir, for liten skrift...
Hva gjorde De? Bestakk De en vakt?
De ba meg skrive, som et botemiddel mot galskapen.
Men det skulle ikke utgis! Bak min rygg, og uten min tillatelse.
Har De lest hele, eller gikk De direkte til de slitte sidene?
-Nok til å se tendensen. -Og..?
Det er jo ikke noen ordentlig roman, bare en oppramsing av perversjoner!
Den er til og med dårlig skrevet. Karakterene er tørre, dialogen banal.
For ikke å snakke om alle gjentakelsene av ord som...
-... "brystvorte" og "stake". -Der røynte det på litt, det er sant.
Så snevert perspektiv! Bare det verste hos mennesket.
Jeg skriver om de evige sannheter som knytter menneskene sammen.
Vi spiser, vi driter, vi knuller, vi dreper og vi dør.
Men vi blir også forelsket. Vi bygger byer og komponerer symfonier.
-Hvorfor ikke skrive om det også? -Dette er fiksjon, ikke en avhandling.
Men er ikke det kunstens plikt? Å heve oss over dyrene?
Det trodde jeg var Deres plikt, ikke min.
Skjer det igjen, blir jeg nødt til å trekke tilbake privilegiene Deres.
Det er den doktoren, hva? Han er kommet for å ta Deres plass.
Det gjelder ikke bare skrivingen Deres.
-De truer med å stenge asylet. -Det kan de ikke mene!
-Vår framtid hviler i Deres penn. -Mektigere enn sverdet.
Jeg må tenke på alle pasientene.
Uten Charenton har de ingen steder å ta veien, ingen klær, ingen mat.
Faen ta dem! De er noen idioter. La naturen gå sin gang, la dem dø.
Er De én av dem?
Om jeg noen gang har gitt Dem en hjelpende hånd-
-latt Dem spasere ute en vårdag, stukket til Dem en ekstra pute-
-drukket vin med Dem, ledd av Deres grovheter og diskutert med Dem-
-så gjør som jeg sier. For Deres egen og for Charentons skyld.
Det bor visst en poet i Dem også. Kanskje De burde ta pennen fatt.
-Har jeg Deres ord? -Oppriktig talt... De sårer meg dypt.
Hva er vitsen med rehabilitering når jeg etter å opptrådt aktverdig...
...møtes med mistenksomhet?
Har De ingen tro på Deres egen metode?
Ser man det...
På Charenton har til og med veggene øyne.
Ja, ikke sant?
Nå?
Jeg talte med fornuft og medfølelse, de verktøy som tjener oss best her.
-Og? -Han ga meg sitt ord.
Han er mer enn en pasient. Markien er min venn.
De har merkelige venner, abbed. Hvis De har alt under kontroll...
-Det har jeg. -Da har jeg en egen venn å besøke.
-Doktor... -Jeg er her for å hente bruden min.
Vi hadde ikke ventet Dem så snart. Simone er ikke myndig ennå.
Jeg har fått en stilling i Charenton. Jeg trenger en hustrus støtte.
Simone...
Husker du Dr. Royer-Collard?
Jeg glemmer ikke min forlovede.
-Han har kommet for å hente deg. -l dag? Nå med én gang?
Jeg beklager, Mademoiselle. Jeg rakk ikke å skrive.
Vær takknemlig, barn.
Fattige, foreldreløse jenter pleier aldri å bli gift.
De blir peppermøer, eller enda verre...nonner.
Takk Gud at forsynet har forskånet deg fra en slik skjebne.
-Farvel, Simone. -Gud velsigne deg, Simone.
Keiseren vil at De skal trives i Charenton.
Anse slottet som en gave-
-forutsatt at De står for de nødvendige reparasjoner.
Monsieur Prouix er hoffets mest lovende unge arkitekt.
Han står til Deres disposisjon.
Det har ikke vært bebodd siden terrortiden.
Det har potensiale, ja.
Simone?
Skal jeg bo her?
Hertugen av Blangis var uttalt monarkist.
Jakobinerne var ytterst uforsonlige.
Hans kone forsøkte å rømme.
De fikk tak i henne her i trappen-
-og angrep henne med bajonetter.
Her...men ved Guds nåde. Ikke sant, doktor?
Jeg gråter ikke over det forgangne. Jeg ser framover.
Monsieur Prouix...
Vi bryter ny marmor, ikke sant?
Gjør min kone til lags. Vil hun ha venetiansk glass, så la henne få det.
Italiensk kakkel, hollandsk fløyel... Ikke spar på noe.
Men døren til soverommet hennes skal ha lås på utsiden-
-og på vinduene skal det være jerngitre.
Gitre?
l klosteret ble Simone forskånet for verdens fristelser.
Hun skal ikke få falle for dem nå.
Hun er en sjelden fugl. Jeg har tenkt å holde henne innestengt.
Søstrene unnlot kanskje-
-å informere deg om ekteskapets plikter.
Den nattlige plikten...
...som en hustru har overfor sin make.
Det er jo en skandale!
En doktor som går for å være en gudfryktig mann.
Han er for gammel til å gifte seg, og hun er altfor ung.
-Ikke engang ferdigutdannet! -Han dro uten et ord.
-Det er ikke alt. -Fortell mer.
Jenta er bare 16 år.
Jeg tipper at hun er enda yngre. Bare barnet.
-Det er ikke alt. -Fortell mer.
Fortell mer.
Hun kom med en statue av jomfru Maria og et krusifiks. Fra et kloster.
-Fortell mer. -Han kunne vært bestefaren hennes.
For en hykler. Dette er godt stoff til en farse.
Kjærlighetens forbrytelser En farse
En abbedisse kommer ridende inn.
Abbed de Coulmier...
Komediene Deres er populære. Jeg måtte slåss for å få billetter.
Og så velspilte. Tenk at den unge mannen i forrige uke var imbesill.
-Det fins et talent i alle. -Ja visst.
Er det ikke den nye doktoren? Så spennende å ha en kjent ekspert her.
Skal si han har en vakker datter...
DEN GLADE SKOMAKEREN
Nå har jeg fått nok av dette sludderet!
Vi er bedre enn dette.
Husk, mine herrer: l deres...
...følsomme sinn, deres distinkte kropper...
...venter kunsten på å bli født!
La oss gi doktoren en forestilling han sent vil glemme.
Madame Bougival og mademoiselle Clairwil.
Foran dem sitter markiens kone.
Det er på tide å starte.
Du. Nordavind.
Madames og messieurs...
Det har skjedd en endring i kveldens program.
Vi skal ikke framføre Den glade skomakeren.
l stedet blir det premiere på et nytt stykke-
-for å hedre den nyutnevnte Dr. Royer-Collard og hans vakre brud.
En komedie med tittelen...
-Kjærlighetens forbrytelser. -Kjærlighetens forbrytelser.
Skrevet av en av Charentons pasienter:
Marki de Sade!
Vent, Pitou. Statuen.
Søster Saint-Fond, hvor går vår vei? Over elver og snødekt hei
Skynd deg, Eugenie, vi skal av sted til ham du skal gifte deg med
Først skal du få hvile deg
Så lærer han deg nytelsens vei
Bruden er endelig her, selv om hun motvillig er
Skynd deg inn, mitt barn
Der inne venter skatter på deg
Marsipan og marengs, spis til du blir lei
Slik godhet fra en mann er sjelden å se
Heldig er jeg som får oppleve det
Takk, kjære søster, for at du hjalp meg med
Å få henne til slottet, et så avsides sted
Var jeg flink?
Lite vet hun om den redsel som venter
Når jeg avkrever kjærlighetens renter
Ta tak i teppet. En, to, tre...
Fort, vesle barn, få klærne av
Mitt septer venter, stivt som en stav
Slutt, jeg ber deg! Ha medlidenhet med meg
Du elsker meg ikke Du er en hensynsløs libertiner
Gjør som jeg sier
-Strekk beina opp i lufta. -Gå herfra.
-Men det har jo nettopp begynt. -Gjør som jeg sier. Bli med Gaillon.
Ja, jeg er et svin...
...og du har trøfler der!
Gud, hva er det jeg kjenner der nede?
Jeg fylles av både skam og glede
Gud! Ja, sånn skal det være Stikk tunga i bånn
Det kjennes omtrent som med søster Saint-Fond
Går De alt? De har vel sett det før.
Tenkte nok at søster var sapfisk Sier jeg mer, blir det pornografisk
Av jenter går hun aldri lei Selv under messen prøver hun seg
Min kjære Eugenie, mitt vesle lam
Legg deg på rygg, vi prøver bak fram
Min usedelige mann tar meg på alle måter han kan
Jeg tar hver flekk jeg ser til du roper: "Ikke mer! "
Mer, mer!
Kom hit. Dere skal snart inn.
-Bakfra! -Nei, nei... Jo, jo!
Du tar vel mine lepper, du? Du har jo brutt hvert eneste tabu
Hver lille fold om jeg får velge Er du føyelig, får du svelge!
Gi deg!
Ta ham med til sykestuen!
-Gjorde han deg noe? -Jeg fikk tårer i øynene av stanken.
Så, så...
-Har De tenkt å ødelegge alt? -Ikke vær tåpelig!
For en skam!
Det er bare et skuespill.
Og hvem har skylden for det? Forfatteren eller hans muse?
Det var oppdiktet.
-Det har ingen rot i virkeligheten. -Det stemmer.
Skam Dem, abbed. Å tjener penger på de stakkars kretinerne..!
-Det er ikke hensikten. -Det var et sirkus for skuelystne!
Charenton er et sanatorium, ikke et sirkus. Teateret er herved stengt.
-Og Deres venn, forfatteren... -Jeg skal gjøre hva jeg kan.
Gjør mer. Ellers kommer jeg til å rapportere-
-at det er pasientene som styrer asylet.
Jeg håper De er fornøyd.
-Han har stengt teateret. -Han kan ikke gjøre det mot meg.
Hvordan kan et menneske være så selvisk?
Vi holdt bare opp et speil. Han likte ikke det han så.
-Hva gjør De med pennene mine? -De holdt ikke ord.
Jo, det gjorde jeg. Jeg har ikke publisert det.
Kanskje De kan gjøre Dem fortjent til dem.
Nei, det går ikke. Jeg har hodet fullt av demoner. Jeg er nødt til å skrive.
De kan lese i stedet. En forfatter som produserer mer enn han leser...
Bare en amatør gjør det. Se her...
Begynn med Bibelen. Den er muntrere og bedre skrevet.
Deres monstrøse "Gud"? Han hengte opp sin egen sønn som et stykke kjøtt.
Jeg våger ikke å tenke på hva jeg selv kunne blitt utsatt for.
-Hvorfor gjør De dette mot meg? -Kutt ut!
Jeg dør av ensomhet. Jeg har bare selskap av karakterene jeg skaper.
Horer og pederaster? De klarer Dem bedre uten dem.
-Jeg har et forslag. -Det har De alltid.
Madeleine. Hun er forgapt i meg. Hun føyer meg. Hun kan besøke Dem.
Jeg vet ikke hvem De forulemper mest, henne eller meg.
-Åpne himmelens porter. -Det holder!
De er anspent. De bør få Dem et langsomt nummer.
God natt.
Så ta meg!
Faen ta Dem, abbed!
Forstår De ikke hvordan jeg har det? Ser De ikke alvoret i det?
Skrivingen er like ufrivillig som hjerteslagene mine.
Min konstante ereksjon!
Jeg har gjort som du ba meg om.
Jeg var innom håndverkeren.
Han lo og kalte meg hore, men tok likevel imot pengene mine.
Jeg vet ikke hva du nyter mest. Gjenstandene i seg selv-
-eller ydmykelsen jeg utsettes for når jeg skaffer deg dem.
Sist, men ikke minst, har jeg med meg anisdråper...
...og sjokoladepastiller.
Jaså, så det har du?
De er vel fylt med krem?
Du vet vel at jeg ikke rører dem om de ikke er sprengfulle...
...og sprekkeferdige av krem.
-Har du mer som jeg kan smatte på? -Donatien, vi kan ikke...
Fortell. Hvilke andre godsaker?
Skam deg...
For helvete, kvinne! Konfekt?!
Skal jeg sitte her og stappe i meg søtsaker-
-når det jeg virkelig trenger, er noen få fjærpenner?
-Eller et blekkhus? -Unnskyld...
Forstår du ikke? Jeg er blitt voldtatt.
-På verre måte enn noen romanfigur. -Hvordan skulle jeg vite det?
Hvordan skulle jeg fått sagt fra? Skrive? Med hva, min enfoldige brud?
Jeg ber deg som din kone, din eneste forbundsfelle:
Slutt å gjøre deg til latter.
-Belærer du meg? -Å vise dine perversjoner på scenen...
-De har påvirket deg, hva? -Søk doktorens gunst, ikke hans hat.
Jeg burde risse navnet mitt på baken hans og helle salt i sårene!
Du er her. l trygghet. Omgitt av teglstein og mørtel.
Mitt fengsel er verre. Det har ingen murer.
Overalt peker og hvisker folk. På operaen piper folk når jeg kommer.
Presten nektet å la meg skrifte. Han sa at jeg alt var fordømt.
-Hvorfor må jeg lide for dine synder? -Slik er det vel for alle martyrer?
Gi meg anonymiteten tilbake. La meg bli usynlig igjen.
Få høre! Har du gjort noe for å få meg fri? Skrevet til domstolene?
-Søkt audiens hos keiseren? -Han tar ikke imot meg!
Det er praktisk å ha sin mann innelåst, hva?
Du trenger ikke å tigge, løfte på kjolen eller åpne munnen-
-så jeg kan bruke den til det eneste den duger til.
Du er ikke min kone! Du er en av fangevokterne mine!
-l Herrens navn..? -Få den merra vekk!
Plasser henne i vestfløyen, blant de hysteriske!
Lås henne inne, så hun får kjenne hvordan det er!
Den gorgonen! Den sugga!
Til å ha en så enkel bakgrunn, har Deres kone god smak.
Foreslår jeg granitt til foajeen, så velger hun peruansk marmor.
-Det koster en formue! -Alt hun ønsker, monsieur.
Jeg skulle gjerne etterkommet alle hennes ønsker-
-men pengene strekker ikke til. Jeg er arkitekt, ikke trollmann.
Jeg må snakke med doktoren. Det haster.
Man må skrive og be om en samtale.
Desperasjonen har drevet meg forbi all etikette, til vanvidd.
Jeg lar ikke min tid styres av dårer.
Det er jeg ikke så sikker på. De jobber på et dårehus.
Hvert våkne øyeblikk styres av de sinnssyke.
-Fatt Dem i korthet, er De snill. -De er ny på Charenton.
De kjenner kanskje ikke til min manns spesielle historie.
Med all respekt, madame... Hele Frankrike kjenner til den.
La oss få være litt alene, monsieur Prouix.
Med glede. Til Deres tjeneste, sir. Mine herrer!
Madame... Vær så god, sitt.
Jeg antar at De vil be om nåde for Deres mann.
Jaså? Det er mitt høyeste ønske at han forblir begravd for alltid.
Når han omsider råtner i institusjonens fuktige indre-
-måtte han da bli overlatt til rotter og mark!
-Jeg tok visst feil, madame. -Om De ikke kan gjøre ham frisk...
...fullstendig frisk...
...så ber jeg Dem tøyle det udyret som raser i hans sjel.
Det er ikke så enkelt, madame.
De er vel klar over at det er dyrt å ha Deres mann på Charenton?
Jeg betaler hver måned, mer konsekvent enn jeg burde.
Det dekker knapt utgiftene til rommet hans.
Det er knapt noe igjen til behandling.
Opiater til å dempe temperamentet hans.
Redskaper til tukte ham når han oppfører seg dårlig.
Hvis De kan bidra med midler slik at vi kan få utført Deres ønsker...
-Jeg er ingen velstående kvinne. -De får vel understøttelse?
-Fra salget av bøkene hans? -Besudlede penger.
-For en vakker tanke... -Hva da?
At den urettmessige kapitalen som skriver seg fra hans forfall...
...nå kan bli hans redning.
Det er mer enn perverst...
...at heder skal ha en prislapp.
Forestill Dem følgende:
Gamle venner som ber om å få kysse Deres hånd igjen.
"Markise... Så hyggelig å se Dem igjen.
Velkommen tilbake fra Deres mørke nedstigning til vanærens avgrunn. "
Ikke lek med meg, doktor.
Det er på tide å sikre Deres gravmæle.
Den sjenerøse markisen, Charentons mest aktede filantrop...
...eller Satans brud?
Vær trygg på at Deres sjenerøsitet vil påskynde Deres manns bedring.
Den peruanske marmoren.
-Jeg står i evig gjeld til Dem. -Og jeg til Dem, markise.
Får jeg avsløre hans grusomste påfunn for Dem, doktor?
Selvsagt.
En gang for lenge siden...
...da jeg var ung og naiv...
...fikk han meg til å elske ham.
Madeleine... Kan du smugle inn en penn og litt blekk?
Jeg våger ikke. Doktoren bevokter Dem nøyere nå.
Dr. Montalivet var, for å si det pent, en ubetydelig mann.
I slapp tilstand var lemmet hans på størrelse med en trådsnelle.
I erigert tilstand var den knapt ti cm lang.
Han forsøkte å kompensere ved å gi sin kone gaver.
God vin, ferskt vilt og et hus like stort som hans utrustning var liten.
Takbjelker er på vei fra Provence.
Og neste uke kommer en kunstner fra Paris-
-for å male en trompe l'oeil i ballsalen.
-Høres ikke det bra ut? -Jo, svært.
Jeg foretrekker å ha konjakk i salongen.
Der kan vi sitte ved siden av hverandre foran peisen.
Jeg foretrekker å lese.
Foretrekker du en bok framfor å holde din mann med selskap?
Ikke så rart, kanskje. Jeg er bare kjøtt og blod.
Det kan vel ikke måle seg med det trykte ord?
God kveld. Nyt ensomheten din.
Sengetøyet Deres, takk.
Sengetøyet Deres.
Nå eller aldri.
Voilà.
Hvis du ikke kan lese det for din egen mor, så bør det kanskje ikke leses.
-Det er ikke noe for deg. -Kom igjen, kjære. Les litt.
"Monsieur Bouloir var en mann hvis erotiske appetitt-
-diskrét kan beskrives som post mortem.
Han frekventerte kirkegårder-
-og hans stolteste erobring var en seksti år eldre jomfru-
-som døde 12 år tidligere. "
Det er jo forferdelig. Det er alldeles forferdelig.
Fortsett.
"Kraften i hans elskov-
-fikk knoklene hennes til å løsne.
Likevel ga han henne det beste kompliment han kunne gi en kvinne.
Vel verd å grave opp! "
De spurte en gang om navnet mitt.
Det er Madeleine.
Søtt, altså. Som kaker.
Hva er Deres navn?
Bli med meg en dag, så sier jeg det kanskje.
Deres mor er kanskje blind, men De ser godt.
Min mor ble blind på grunn av luten i vaskekjelene.
Å vaske lakener for galninger har kostet henne synet.
-Dette kan koste henne langt mer. -Vennlighet gir bedre...
Hva kan en slik fargenyanse skyldes?
Jeg er vaskepike, ikke detektiv.
Kanskje kjelene er rustne. Eller kanskje luten er harsk.
Eller kanskje...
Kanskje lakenet har tilhørt vår venn markien.
Vi har over 200 senger. Det kan tilhøre hvem som helst.
Så tettvevd? Dekorert med håndskriften hans?
Hun lyver. Jeg ser det på ansiktet hennes.
Vi tar ut alt.
-Nesten ferdig, sir. -Alt som kan bli en penn. Tøm rommet.
Doktoren smeller med pisken, og De danser!
Sengen min er borte. Skal jeg fryse i hjel?
Guerin, ta teppet hans.
Det er tyrkisk, din idiot! Koster mer enn du tjener på et helt liv.
-Valcour, stolen hans. -Greit! Ta den. Ta alt sammen.
Og denne. Forsiktig! Den er glatt. De aner ikke hvor den har vært.
Vi må ikke glemme Maria, den jødiske hora. Guds skjøge.
Jomfrufødsel! En hel religion basert på en selvmotsigelse!
Orvolle, vinen hans.
Fra og med nå blir det vann til hvert måltid.
-Vann?! -Og kjøtt uten bein.
-Hvorfor denne tortur? -Fordi De fortsatt skriver.
Jeg har ikke skapt verden, jeg bare gjengir den.
Dens verste mareritt. Og hensikten? Deres egen morbide tilfredsstillelse.
Jeg beskriver det jeg ser. Folk som halshugges.
Vi står alle i kø foran giljotinen.
Strømmer av blod flyter under føttene våre, abbed.
Jeg har vært i helvete, unge mann. Du har bare lest om det.
Jeg beklager, marki. Virkelig.
Kyskhetsløftet Deres, hvor strengt er det?
Hun kan ta den i munnen.
Fromme lille mark.
l motgang blomstrer kunstneren!
Spansk flue!
Nysgjerrig, hva? Kan jeg behage meg, så kan jeg behage deg også.
Du vet ikke hva du går glipp av.
Jeg er ute etter en bok. Kanskje De kjenner til den.
Jeg har bare ett eksemplar igjen.
Jeg reddet det selv. Fra bålet.
Skynd Dem. Mannen min låser døren om kvelden.
Ei søt jente som du... Du burde ikke lese sånt snusk.
Jeg vokste opp i et kloster. Alt jeg vet om verden, har jeg lest.
EN KVINNES POESIHAGE
"Til alle unge jomfruer.
Riv dere løs fra dydens tyranni-
-og hengi dere skamløst til kjødets gleder.
Mannens kraft ligger i knyttneven hans.
Men en kvinnes kraft ligger et annet sted:
I den fløyelsmyke sprekken mellom lårene hennes. "
Det er sent, Simone.
Legg vekk diktene dine.
Frokost.
Madeleine... Jeg ber deg.
Hva har De gjort med Dem?
En tortur så middelaldersk at selv ikke jeg har ord for det.
Om du har så mye som et snev av medlidenhet,-
-så legger du all forsiktighet til og låser opp døren.
Gud hjelpe meg... Jeg våger ikke.
Ikke vær dum. Jeg har en overraskelse til deg. Lås opp!
Min siste bok.
Den starter ved venstre mansjett... og fortsetter tvers over ryggen.
Den lengste setningen, som du ser, går langs hele innersømmen...
...og det hele fullbyrdes ved min høyre sko.
"Stake"?
"Naken på en tallerken"?
"Hundre ugudelige tunger"?
-De er et geni! -Ja!
Skynd deg! Så du ikke får skylden for min ulydighet.
Maddy... Handler man med djevelen, må man betale dyrt.
-Beklager... -Vakter! Stopp ham! Vakter!
Se hva jeg har med til dere, elsklinger!
To kapitler, ett for hver skinke.
Skriften lever!
Få det beistet tilbake i buret!
Ikke si det... De vil lese buksene mine.
Ikke la meg vente. Hva blir det? 50 slag? Strekkbenken?
Jeg vil ikke besudle mine hender med ham.
Det bør De ikke heller. Politikkens første regel:
Den som beordrer henrettelsen, utfører ikke selve jobben!
De er heldig som straffes av meg. Doktoren vil helst flå Dem levende.
Doktoren er en mann etter min smak.
Hva skal jeg gjøre med Dem? Jo mer jeg forbyr, desto mer provoserer De!
Kle av Dem.
Buksene også.
De begynte denne lille leken. Så De får avslutte den.
Eller våger De ikke?
Tenkte jeg det ikke.
Er det ikke et sterkt afrodisiakum, din mannsling?
Å ha makt over et annet menneske.
Parykken Deres.
De skal ikke lenger få spre Deres lumske evangelium.
Fra og med nå får De ikke engang skrive Deres eget vanærede navn.
Er Deres overbevisning så skrøpelig at den ikke tåler å prøves mot min?
Er Deres gud så tynn? Så svak? For en skam!
Ikke innbill Dem noe.
De er ikke antikrist.
De er bare en oppvigler som kan stave.
Jeg så henne selv. Hun stakk nøkkelen i og låste villig opp.
Slipp henne fri! Nå!
La henne henge.
Abbed...
Om det bare er blod som blidgjør Dem...
...så utgyt mitt!
Sett i gang. Nå!
Det trengs ikke.
Hvis De vil bli martyr, abbed...
...så gjør det for Gud og ikke for ei tjenestejente.
Kle på Dem igjen.
Hadde jeg visst hva slags litteratur du likte...
...ville jeg aldri lært deg å lese.
Ikke si det. Å lese er min redning.
Men hvorfor må du hengi deg til hans pornografi?
Det er hardt arbeid å jobbe for galninger.
Etter alt jeg har sett, kreves det mye for å beholde interessen.
Jeg lever meg inn i fortellingene hans.
Jeg spiller rollene.
Hver eneste tøyte og hver eneste morderske.
Hadde jeg ikke spilt de usedelige kvinnene i romanen...
...kunne jeg ikke vært så god i virkeligheten.
Et barn som du, passer ikke her.
Jeg skal sende deg bort herfra.
Dette holder ikke. Jeg nekter å betale.
Vi kan kle veggene med kinesisk silke.
Eller, om De vil, et florentinsk gobeleng.
Har De litterære interesser?
-Hva behager? -Jeg beundrer menn som liker...
...bøker.
Madame... Hvordan kunne De..?
Har De virkelig lest denne boken?
Jeg har lært den utenat.
Det kommer et tidspunkt i en ung kvinnes liv...
...da hun må legge vekk bøkene og lære gjennom erfaring.
Det, monsieur...
...krever en lærer.
Er det noe i veien?
Abbed...
Ikke send meg bort. Jeg ber Dem.
Jeg burde ikke avvise Deres velvilje, men mitt hjerte er fanget her.
Av hvem? Markien?
Mor er ikke halvparten så blind som De.
Å, Madeleine...
Det fins visse følelser vi ikke kan gi uttrykk for.
-Hvorfor ikke? -De får oss til...
De får oss til å gjøre...
...ting...som vi ikke burde.
-Hva har jeg gjort? -Gå tilbake til rommet ditt. Fort!
-De kommer vel til å hate meg nå? -Nei... Jeg elsker deg, Madeleine.
Som et barn av Gud.
Tilgi meg.
De frykter ikke markiens innflytelse over meg.
De frykter Deres egen.
Om du gir meg sjansen til det, så skal jeg forklare.
Ikke kom nærmere, abbed. Gud ser på.
"Høyt aktede Dr. Royer-Collard.
Endelig er slottet Deres ferdig.
Alt er på plass.
Chintz-draperiene, de engelske klokkestrengene...
...til og med elfenbens-dørstopperne.
Det er bare én ting som mangler.
Deres kone. "
Skriv at jeg ikke er dum.
Et fengsel er et fengsel, selv med kinesisk silke og lysekroner.
"Når De leser dette, er vi langt borte.
På vei til England, eller lenger unna. "
Skriv at hvis han finner oss-
-så kutter du pulsåren, og jeg kjører en hattenål inn i hjertet mitt.
Ville du gjort det heller enn å oppgi vår kjærlighet?
Nei. Men skriv det likevel.
Underskriv nå-
-så du kan skjende meg igjen på lakenet han har betalt så dyrt for.
Deretter vil jeg at vi skal gjøre det på bjørneskinnet på kontoret hans.
Til slutt, som kronen på verket-
-etterlater vi små dammer av kjærlighet-
-på den peruanske marmoren.
Slutt!
Slutt, jeg ber dere!
Jeg skal skrive fine fortellinger, oder til dyden.
Barnerim. Jeg lover.
Det egger Dem å skade meg. Den er steinhard. Det sprenger i buksene.
Forstår De ikke, selvgode jævel?!
Jo mer De plager meg, desto dypere rotfestes mine prinsipper!
Har du ikke sett...
...en mann naken før?
-Abbeden skal sende meg bort. -Ja. Naturligvis.
Marki...
Fortell en siste historie.
Hvordan skal jeg få gjort det? Med støv, i luften?
-Visk den til meg nå. -Det er for risikabelt.
Jeg ser Dem kanskje aldri igjen. La meg skrive den ned. Som et minne.
Det er verken rett tid eller sted. Vi har tapt.
-Jeg trodde ikke De ville gi opp. -Jeg har tusenvis av historier.
Så fortell meg en.
Kanskje jeg kan det.
Ta med deg penn og blekk inn på sengetøylageret i kveld.
Da skal du få en historie...
...som får englene til å gråte og helgenene til å hive etter pusten.
Hun er her.
Dauphin!
-Cleante, er du klar? Er du klar? -Marki, er det deg?
Hvem faen skulle det ellers være? Har du sagt fra til de andre?
Jeg er ikke lenger et menneske. l morges fant jeg ut at jeg er en spurv.
Jaså? Jeg har oppdaget at jeg er en katt.
Gjør du ikke som jeg sier, setter jeg tennene i deg. Er det forstått, fugl?!
Til tjeneste, greve.
"Til min kjære leser.
Gjør Dem klar til den mest skjendige historie noensinne. "
Sett i gang.
Dauphin! "Til min kjære leser.
Gjør Dem klar til den mest skjendige historie noensinne. "
"Til min kjære leser.
Gjør Dem klar til en skjendig historie. "
Bouchun! "Til min kjære leser.
Gjør Dem klar. Jeg har en skjendig historie å fortelle. "
"Gjør Dem klar. "
Bouchun? Hva sa du?
"Gjør Dem klar. Jeg har en historie. En skjendig historie. "
"Historien handler om en prostituert, Fanchun-
-som naturen hadde utrustet med en trang, dunete sprekk mellom lårene-
-og den mest velkløftede rumpe Gud noen gang har skapt. "
"Fanchun var en prostituert-
-med en trang, dunete sprekk mellom lårene, og... "
Den mest velkløftede rumpe!
"Den mest velkløftede rumpe... "
Prosaen min filtrert gjennom syke hjerner... Kanskje de forbedrer den.
"Den handler om en skjøge ved navn Fanchun. "
"Den handler om en skjøge ved navn Fanchun, med en dunete sprekk. "
"En dag var Fanchuns første kunde en kirurg.
Han lot fingrene gli over hennes nakne hud og glattet ut hudfolder. "
"Han lot fingrene gli over hennes nakne hud og glattet ut hudfolder. "
"Nakne hud og dro i hudfoldene. "
"Og lot fingrene gli over hennes nakne hud og dro i hudfoldene. "
"Og kjente på hennes nakne hud. "
"Hennes nakne hud. Nakne. "
Ja, jeg hørte det.
" "Hva skal jeg ha klart?" spurte Fanchun. "Munnen?
Rumpa? Min saftige østers?" "
-"Hva skal jeg ha klart?" -"Rumpa eller min saftige østers?"
" "Ingen av delene! " ropte kirurgen og svingte skalpellen. "
-Ja? -" "Hvilket hull?
Munnen, rumpa eller min saftige...
...saftige østers?" "
"Jeg skal skjære nye åpninger der det ikke fantes noen før! "
"Ingen av delene! "
" "Jeg skal skjære nye...
...nye åpninger der det ikke fantes noen før! " "
"Da utstøtte Fanchun et så høyt skrik-
-at kirurgen måtte rive ut tungen hennes. "
"Da utstøtte Fanchun et så høyt skrik... "
"Da skrek hora så høyt... "
"Hun skrek så lenge og så høyt... "
"Hun skrek, så han følte at han burde...at det var best... "
"For å lappe sammen såret tok han en ildrake fra ildstedet...
-...rive ut tungen hennes. " -"Han tok en ildrake fra ildstedet! "
Ildstedet. "Fra ildstedet. "
"Han tok en ildrake fra ildstedet. "
Fra ildstedet.
"Han tok en ildrake fra ildstedet. "
Fra ildstedet...
-Dauphin? -Fra ildstedet.
-Hva kommer så? -Bouchun. Ordene. Si ordene.
Fra ildstedet.
-Dauphin? -Ild!
-Hva kommer så? -Ild!
Det brenner!
Opp med alle dører! Slipp ut pasientene!
-Hent vann! -Louis, bring det videre! Hent vann!
-Nei, Dauphin! -Bra! Bra! Dauphin! Ild!
Hent vann!
Hent kluter! Kvel ilden!
Ild!
Bouchun?
Oppfør deg ordentlig, Bouchun.
-Madeleine... -Hun har sluppet djevelen løs på oss!
Det er hennes feil!
Madeleine!
Vi må redde Charenton. Hold kjeden i gang.
Vi må stoppe ilden før den når bjelkene! Vi trenger flere folk!
Louison, få ham vekk!
Madeleine!
Vakter!
Vakter! Vakter!
Michette, er du uskadd?
Skynd deg. Fort!
Hvor er du, Maddy?
"Hun skrek, så han følte at han burde rive ut tungen hennes. "
Bouchun, vent!
Unnskyld, abbed. Jeg kunne ikke noe for det.
Herregud!
Så, så... Ikke vær redd.
Vi har en hyggelig overraskelse til deg.
Flink gutt.
Unnskyld.
Vent!
Jeg lover å ikke gjøre det igjen.
Vi kan ikke klandre Bouchun.
Han er et av naturens feilslåtte eksperimenter.
Ingen disiplin, ingen samvittighet, ingen moral.
Egentlig er det vår plikt-
-å ta oss av det på hans vegne.
Eller hva?
Jo visst.
Han ble så påvirket av markiens historie at han utførte det i praksis.
Med ei viss tjenestejente.
Vil De være så vennlig å minne meg på hva hun heter.
Jeg bønnfaller Dem. Ikke tving meg til å si det.
Navnet hennes, abbed.
Madeleine.
Si meg, abbed...
Når De står framfor Gud, hvordan vil De da forklare Madeleines død?
Morder.
Deres ord... Deres ord drev Bouchun...
For helvete, abbed!
Tenk om en av Deres pasienter forsøkte å gå på vannet og druknet.
Ville De ha klandret Bibelen? Neppe.
Et uskyldig barn har gått bort.
Mange forfattere får aldri noen konkret respons på sitt arbeid.
Så jeg er vel velsignet?
-Alle vet at De elsket henne. -Jeg ville bare knulle henne.
-Gjorde De det? -Det tilkommer ikke Dem å spørre.
-Hvorfor tok De henne ikke med makt? -Gjorde jeg ikke?
-Impotens? -Aldri!
Da må det ha vært kjærlighet.
Jeg knullet henne et utall ganger.
Hele tiden bønnfalt hun om mer.
Vi undersøkte kroppen.
Hun døde som jomfru.
Gi henne en skikkelig begravelse.
På kirkegården. På min bekostning.
Ikke gravlegg hennes smekre kropp...
...i samme jord...
...som de djevlene som bebor dette fordømte stedet.
Deres grusomme hemmelighet er avslørt.
De er menneske tross alt.
Jeg har opium for å døyve smerten.
Det skal være en straff. Døyves smerten, er det meningsløst.
Abbed de Coulmier...
Jeg er her.
Hadde det vært så enkelt å bringe meg til taushet...
Flink gutt.
Sett på maken...
De har overtruffet mine forventninger.
Og mine egne. Jeg er ikke den første som har utgytt blod i Guds navn.
Og jeg blir ikke den siste.
Kommer De til å sove godt i natt?
Nei, sir.
For å si det rett ut...
...kommer jeg nok aldri til å sove mer.
Ikke send meg bort, abbed.
Abbed...abbed...abbed!
Det er best at De skynder Dem, abbed.
Han har skrevet på alle veggene.
Han brukte sin egen møkk. Han laget en slags maling av den.
Herregud...
For en stank!
-Fjern munnbindet. -Det kan vi ikke, sir.
Jeg må gi ham den siste salve. Gi meg dolken din.
La oss få være i fred.
Jeg kunne ikke redde Deres sjel i livet. Men jeg skal lykkes i døden.
Himmelske Fader-
-vis Din uendelige nåde. Åpne portene for denne mannen-
-som er like mye Ditt barn som noen annen.
Det fins...
...i hver og en av oss...
...slik skjønnhet og slik styggedom.
Det gjelder oss alle.
Tilgi ham.
Tilgi oss alle.
Kyss korset.
Nei!
Ett år senere
-Velkommen, abbed. -Jeg er glad for jobben.
Er De?
Våre midler har dessverre sunket til et minimum.
Vi har gjort oss til latter for hele Frankrike.
Men... Det som er mer oppløftende, er at asylet nå er i mine hender.
Min holdning er at hver og en må gjøre gagn for føden.
Charentons trykkeri.
Vi produserer bøker for den kresne samler.
Tvangsnevrotikerne setter sidene.
De sløvsinnede tar seg av innbindingen og trykksverten.
Imponerende, doktor. Pasientene er så rolige og føyelige.
Ja, de er fredsommelige.
Det er tilfredsstillende for dem å arbeide hardt.
Utrolig..! Marki de Sade? Utgir De hans romaner?
Ja. Helt siden hans beklagelige død har interessen for verkene økt.
Inntektene skal brukes til gjenreise Charentons omdømme.
Doktor... Vi skal ha et møte med herr Becker klokken fire.
Han vil utgi boken i Sveits. l forgylt papir og innbundet i kalveskinn.
-Takk, Charlotte. -Ingen årsak.
Se på side 205. Jeg har merket av siden.
På den siste! Kom igjen!
Sånn, ja! Last opp bøkene.
Kom igjen! Last dem opp. Få opp farten!
Kjør i vei! Det var alt. Vi ses neste uke!
Alt er ikke like harmonisk. Jeg håper De har en sterk natur.
Min årelange erfaring med spedalske har stålsatt meg.
Vi har fortsatt noen få uhelbredelige-
-som tyr til vold og perversjoner.
Jaså... Så det er De som er min etterfølger?
Etterfølger?
Hør på meg, abbed...
...og hør godt etter.
Jeg har sett ondskapen på nært hold.
Jeg har overlevd og kan fortelle det videre.
Nå ber jeg Dem, for Deres skyld... La meg få skrive det ned.
Sludder, min venn. Han snakker over seg.
Har De et snev av kristen medfølelse, gir De meg pergament, blekk og penn.
Kommer ikke på tale. Pasienten utgjør en fare for seg selv og andre.
Gikk det bra?
-Forstår De ikke, abbed? -Forstår De ikke, abbed?
Enkelte mennesker er redningsløst fortapt.
Vent...
Gi meg en penn. Vær så snill...
Jeg beklager... Fordømte abbed!
En penn!
Gjør god nytte av det. Det skylder De henne.
Kjære leser. Dette er en historie nedtegnet av abbed de Coulmier-
-en mann som fant sin frihet på det mest usannsynlige sted:
På bunnen av et blekkhus, i tuppen av en penn.
Jeg vil likevel advare Dem...
Intrigen er blodig, karakterene moralsk fordervet-
-og motivene i beste fall usunne.
Men for å lære dyden å kjenne, må vi gjøre oss kjent med synden.
Bare da kan vi vite hva vi står for.
Jeg utfordrer Dem.
Bla om.